Agent Parker?
Nu. Nu, nu, nu.
Agent Parker? Unde ești?
Doamne, e cam devreme, nu? Bună, șefule.
N-am putut aștepta.
Sunt impresionat cât de puțin ai făcut cu...
atât de puțin.
Păi, asta fac cu timpul concediului pe care nu-l primesc.
Cutreier o groază de magazine
și magazine de mobilă cu toți tipii cu care nu mă întâlnesc.
Nu te-am crezut... vampir adolescent.
Ar trebui să vezi ce am citit în avion.
La FBI munca nu-i o ficțiune. Vreau să continui așa.
E vorba de Miami?
Da. Vorbesc de Miami.
Am mai discutat.
Știi, să fim deschiși la posibilități, înseamnă să închidem cazurile...
că acesta.
Te trimete din nou într-o fundătură.
Unde am crescut eu,
o fundătură era mai bună decât realitatea.
- Deci... unde mă trimiți de data asta? - În Haven.
Maine.
Locul natal al unui anume Jonas Lester.
A evadat dintr-o închisoare federală acum 19 ore.
A ucis un paznic în timpul evadării. Găsește-l pe Lester. Adu-l înapoi.
Nimic altceva. Asta-i realitatea ta.
Ești un agent bun, Audrey.
Și într-o zi, poate, vei fi un agent grozav.
Concentrează-te asupra slujbei.
Pune cartea pe masă când termini cu ea.
Stai!
Stai, la naiba!
Stai! La naiba, oprește-te!
Nu mă face să te împușc.
Sezonul 1, episodul 1
Traducerea: Dorula/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Transcript: www.addic7ed.com
Tocmai am aflat: șase din cele șapte degete lipsă ale lui Tommy Bolt,
au fost returnate. Sunt Ryan Wisely, de la WDLH,
vocea din Haven.
Nu am cum să mor așa.
Oprește-te.
În regulă.
- Doamne! - Ai nevoie de ajutor?
Nu. Nu. Sunt bine. Mulțumesc.
Bine, atunci.
Incredibil.
- Păcat de mașină. - E închiriată.
- FBI! Cine ești? - Poliția Haven. Cine ești tu?
- FBI, ești surd? - De unde știu asta?
Bine, pentru început, am o armă
la centură. E o armă guvernamentală de 9 mm.
Și mi-au dat, știi, una din astea.
Ține-ți mâinile la vedere.
Bine, ce o să fac? O să scot încă o armă?
În regulă. Haide, ți-am arătat-o pe a mea.
Bine.
Deci... toate drumurile voastre sunt așa de rele?
Rocă nisipoasă. Îi place să se miște.
Pot să te duc undeva?
Cred că e mai prietenos decât dacă ți-aș rechiziționa mașina.
Probabil, și mai puține hârtii.
Îmi pare rău... ești bine?
E în regulă. N-am simțit.
Un tip dur, da?
Nu cred că ai văzut de curând
un tip pe numele Lester?
Tocmai l-am părăsit.
Continuă să cauți tot ce vrei. Omul ăsta e destul de mort.
Are tendința să nu se schimbe prea mult.
- Șefule Wuornos, asta este... - Agent special Audrey Parker.
E de la FBI. Păi, asta-i una din situațiile
în care susții că ajuți, dar ești aici ca să mă calci pe bătături.
Nu cu pantofii ăștia.
Am venit aici, de fapt, după el.
Da. Da, am dat alarma când a evadat Jonas.
Biroul a crezut că s-ar putea întoarce
în orașul său. Bănuiesc că a făcut-o.
Cineva a ratat ceva.
E ceva scris pe el.
Nu pot citi ce este, dar merită verificat.
O să o duc la laborator în Bangor.
De ce nu ne luminezi?
Ce are în vedere agentul special al FBI-ului?
Rănile sale nu sugerează o luptă.
Nu cred că a fost târât aici.
- Nu crezi? - A murit sera trecută.
Dar oamenii tăi vor trebui să ne dea momentul exact. La prima vedere,
se pare că a căzut de acolo, dar corpul său
e prea departe de margine, știi, dacă nu cumva e un tun acolo sus
sau altceva. Oricum, nu cred că a fost un accident.
Gândește-te la asta. Cel mai bun lucru pe care l-a făcut Jonas Lester
pentru orașul așa, a fost să moară.
Așa că, în ceea ce mă privește, am terminat.
A ucis un angajat federal, așa că ancheta mea nu se termină
până când nu aflu de ce s-a întors aici și ce i s-a întâmplat.
Nathan, găsește-ți o infracțiune adevărată de investigat.
Șefule, ce zici să-i arăt agentului Parker împrejurimile,
- în timp ce strângem mărunțișurile? - Dă-i drumul, pierde-i și lui timpul.
Nu are ce altceva să facă cu el.
- Howard. - Sunt Parker.
- Lester e mort. - Ce s-a întâmplat?
Ei spun că a fost un accident,
dar ceva nu pare în ordine.
Se pare că ești pe drumul cel bun, agent Parker.
- Șeful Wuornos, nu crede asta. - Am încredere în instinctele tale.
Lucrez cu un detectiv local...
Wuornos.
- Îi spui tatălui tău, șefule? - Îi spun șefului meu, șefule.
E un om încăpățânat. Care-i treaba? Mă testează?
Nu pe tine. Pe mine.
Fără supărare, dar jumătate din motivul pentru care vreau să rezolv
- cazul ăsta, e ca să-l enervez. - Îl vei enerva.
Bănuiesc că ăsta-i unul din avantajele de a fi crescut de către stat:
nu mai sunt conflicte părintești.
- Deci... ești orfană? - Sunt un agent liber.
Tuwiuwok. Asta-i în americana nativă?
Migmaw, da. Înseamnă "Raiul."
E mai ușor de pronunțat, bănuiesc.
Astea trebuie să fie urmele lui Lester.
Par a fi urmate de un al doilea set, chiar... aici.
Și ale lui Lester se opresc...
abrupt, aici.
S-ar putea.
Să strice copacii?
Asta-i... asta-i ciudat.
Aveți pe aici tornade în acest anotimp?
- Poate... una pe an. - Serios?
Pentru că ceva a făcut asta copacilor aceștia.
N-a fost vânt, noaptea trecută. Am verificat deja.
- Da? - N-am găsit nici un tun.
Ca să vezi.
Frumoasă armă, totuși. Lester n-a fost împușcat.
- Am găsit asta. - O pălărie?
Cunosc un tip care poartă o pălărie ca asta.
Și eu, dar asta nu înseamnă dovadă.
Lester a furat banii băieților mei.
Bine. Astea sunt dovezi.
Să mergem să vorbim cu tipul tău.
Bun venit în Haven. Îți plac clătitele?
- Avem clătite bune. - Ce zici de homari?
- Mâine nu e vestit pentru homari? - Nu-mi plac homarii.
Chiar îmi plac clătitele.
Îmi place mașina.
Mulțumesc. O am de când aveam 19 ani.
Cum ții o mașină așa de mult?
Nu o conduc pe stânci.
Deci...
Cui aparține pălăria asta?
Lui Conrad Brower, veteran al războiului din Golf, bun la toate.
A fost în armată cu Lester.
Conrad a devenit un erou șomer,
Lester a devenit un ratat, cu cunoștințe despre computere.
A fost închis pentru furtul beneficiilor de veterani, de la tipii cu care era.
- Inclusiv de la Conrad. - Da.
Conrad.
- Nathan. - Iar o ajuți pe Marion?
- Cu asta mă ocup. - Ți-am găsit pălăria
sus la Tuwiuwok Bluff.
Mulțumesc. Apreciez.
Ai fost acolo ieri seară?
Ține distanța.
- Te rog. - Ce?
- Conrad are probleme personale cu spațiul. - Bine.
Scuză-mă dle Brower.
Plănuiești la un anumit moment să-mi răspunzi la întrebări?
Am fost acolo în dimineața asta.
Îmi place să privesc bărcile ieșind în larg. Bănuiesc că mi-am uitat pălăria.
Și nu l-ai văzut pe Jonas Lester?
- Nu în viață. - Dar îl cunoșteai.
- Te referi la armată. - Da.
Și apoi, când a venit din armată, ți-a furat toți banii.
Nu numai pe ai mei. Înțeleg încotro bați.
Conrad...
Ieri după amiază, spre seară, unde erai?
Săpăm după scoici. În golful Edgewater.
Până la apus.
Bine, vorbești monosilabic. Vrei să încerci
să-i pătrunzi în spațiul său, în timp ce eu mă duc înăuntru să vorbesc cu proprietarul?
Sigur.
- Unde te duci? - Dle Brower, dacă ai ceva
ce vrei să-mi spui, dă-i drumul.
Asta-i ciudat.
Conrad? Conrad!
A dispărut.
Nathan! Ferește!
Felicitări, Nathan. Trebuie să te întorci cu mine pentru un RMN.
Norocosul număr 9.
Da. Bucură-te. Al zecelea e liber.
E obișnuit. O să fiu în ambulanță.
Chiar nu sinti durerea?
Se numește neuropatie idiopatică.
Chiar n-ai simțit când ușa mașinii ți-a venit peste mâna?
- Nu. - Poți simți focul?
- Nu. - Gheață?
- Ciudat, da. Simt gheață. - Nu simți căldura?
Nu. Totuși simt că vine o durere de cap.
Asta a fost ciudat.
Nu am mai văzut o astfel de ceață.
Mâine are multe feluri de ceață.
În regulă, treci în spate.
Pot să conduc singur.
Nu mă cert cu tine, Nathan.
În spate.
Du-te. O să sun la birou și apoi o să verific alibiul lui Conrad.
Eleanor, reacționezi exagerat.
- Howard. - Agent Howard, da,
sunt tot aici. Nu am găsit nimic. Nimic relevant,
oricum, dar o să ținem legătura. Bine, la revedere.
Trebuie să fii agent Parker. Înțeleg că anchetezi
- moartea lui Jonas Lester. - Și voi sunteți?
Dave Tiggs. Fratele meu, Vince.
Publiciști, editori și orice altceva la Haven Herald.
Am crezut că Lester va fi știrea, dar acum va fi ceața.
Da. Ceața a fost ciudată, da?
Bun venit în Haven.
Tot am sentimentul că te-am mai văzut.
Nu sună ciudat de loc.
Doamne, ba da.
- Nu-i așa? - Pentru că ai spus-o tu, Vince.
Ce-ar fi să trecem mai târziu să răspunzi la câteva întrebări despre caz?
Ce-ar fi să vă sun eu?
Fioroasă, nu-i așa?
Poate te răzgândești, treci pe la noi.
Am făcut armata la Mai Tais.
- Bine. - Vreau să merg în față de data asta.
Nu, nu. Mereu merg eu în față.
- Păi, e rândul meu acum. - Agent Parker.
RMN-ul e supra aglomerat. Hai să vorbim cu Mary.
Nathan. E toată lumea în regulă acolo?
Va fi. Aceasta e Audrey Parker de la FBI.
- Marion Caldwell. - Acesta e prietenul meu, Ted Ford.
- Bună. - Asta-i Santa Barbara?
Da. Ai fost acolo?
De două ori. O dată pentru un pedofil, a doua oară pentru un criminal în serie.
Marion și cu mine ne gândim să ne mutăm acolo și să cumpărăm un magazin.
E frumos.
E frumos și e mult mai sigur acum.
Deocamdată...
flirtăm cu ideea.
Marion și-a pierdut mama nu de mult, și cred că schimbarea i-ar prii.
Ted are magazine de antichități peste tot.
N-am plecat niciodată din Haven, așa că... e un pas mare.
Conrad Brower lucrează pentru dvs, da?
Da, așa e. Mi-a fost de mare ajutor de când mi-a murit mama.
Cât de bine îl cunoașteți?
- Am crescut împreună. - Despre ce e vorba?
Vreunul din voi îl cunoaște pe Jonas Lester?
Tipul care a murit? Am auzit de el.
Știți unde a fost Conrad seara trecută?
Da, l-am lăsat pe plajă Edgewater să culeagă scoici.
M-a făcut să aștept până a umplut primul coș. E așa un visător.
- Sunt sigură că e. - Orice ai crede, agent Parker,
- Conrad e un tip solid. - Nu poate fi implicat.
Conrad este cel mai blând bărbat pe care l-am întâlnit.
Scuzați-mă. Trebuie să plecăm.
Mulțumesc.
Bine, ar trebui să fie o chestie bună, pentru că Marion putea
să aibe mai multe de spus despre Conrad.
Au venit rezultatele despre armă. Aparține unui tip pe care-l cunosc. Duke Croker.
- Îl placi pentru asta? - Nu-l plac. Punct.
Bine. Hai să vedem ce traficam săptămâna asta.
Alo? Duke!
Duke!
Nu e aici.
Totul la tipul ăsta e o pacoste.
De ce? Pentru că n-a fost acasă?
Pentru că e neserios, nu e de încredere,
- o pierdere totală... - Da, am înțeles.
Stai. Unde te duci?
Să-l caut pe Duke sub stâncile cunoscute.
Poliția a fost aici căutându-te.
- Nu trebuia să vorbești cu ei. - Conrad, nu e bine.
Marion, ai încredere în mine, nu-i așa?
Îți amintești când eram copii? Tu m-ai învățat
să înot. Îți amintești cât de frică îmi era
- să merg pe sub apă? - Până la urmă ai reușit.
Da, pentru că eram în siguranță cu tine.
Mereu am avut încredere în tine.
- Dar treaba asta cu Lester, nu știu. - Atunci lasă-mă pe mine să mă descurc.
- Mi-e teamă, Conrad. - Și mie.
N-a apărut nici aici.
Spune-i lui Howard ca o să vorbesc cu el mai târziu.
Perfect. Mulțumesc!
La naiba!
Mi-ai luat hainele.
- Bună dimineața. - Mi-ai luat hainele.
Ți-am spălat hainele.
Ți-am salvat viața.
Asta-i o combinație ciudată când te gândești.
- Adică, dacă te gândești. - Tu trebuie să fii Duke.
Lapte...
Una de zahăr, da?
Nu. Nu, și de ce ai ști cum îmi beau cafeaua?
Nu știam.
Dar ar fi fost tare dacă știam.
Îl știi pe Jonas Lester?
Știu că e mort.
Asta e. E mort.
Poate vrei să te mai gândești la răspuns.
Adevărat?
Da, arma ta a fost găsită unde a murit el.
- Nu seamănă cu mine. - Păi, știi...
toată lumea face greșeli.
Nu am făcut-o pe asta.
- Arma mi-a fost furată. - Bine, deci...
din toate armele din lume, ți-a furat-o pe a ta.
Da. E convenabil.
Și apoi, n-ai raportat-o,
- care iar e convenabil și ilegal. - De fapt, am raportat-o.
Nathan n-a menționat partea asta, nu-i așa?
Așa m-am gândit și eu.
- Deci suntem prieteni? - Dacă-mi spui adevărul, am putea fi.
Nathan chiar nu te place.
Lasă-mă să ghicesc ce a spus.
"E neserios,"
"nu-i cinstit, și în general, o pacoste."
Da. Așa a spus.
Ciudat, voiam să spun asta.
- Voiam. - Avea dreptate?
Vremea e vreodată normală pe aici?
Este...
normală pentru Mâine.
Pentru că dauna asta, e ciudată. Și îmi trebuie o privire de ansamblu.
Nu. Telefonul meu. Rahat, este...
Da. S-a prăjit.
- Dar... ți-am luat altul. - Un telefon Princesse?
Serios?
Chiar trebuie să mai muncești la "mulțumesc."
Nu-mi pasă dacă l-a raportat.
- E arma lui și trebuie să-mi explice. - Puteai
să-mi spui asta înainte de a vorbi cu el. Tipul nu e chiar rău.
Mi-a salvat viața și apoi m-a servit cu cafea.
Îl cunosc de când avea 5 ani.
E rău. Ce e asta?
Furtuna instantanee cu grindină. Ceata apare în oraș și apoi se duce pe mare.
Se întâmplă ceva ciudat aici.
Și ce dacă? E vremea. E ciudată.
Criminaliștii de la Bangor au restaurat hârtia
pe care am găsit-o la Lester. A reieșit
că e din calendarul mareelor, de pe vasul lui Duke.
E plictisitor, dar e o dovadă adevărată.
Știu, dar 2-5-7-8-9, ce înseamnă cifrele astea?
Asta plănuiesc să-l întreb pe el.
- Vii? - Nu, du-te tu. Am destule
- de care să mă ocup, între Conrad și vreme. - Cum dorești.
Deci, nu ai reușit încă să-ți transformi accidentul într-o crimă?
- Și eu mă bucur să te văd, Șefule. - Tot mai pierzi timpul lui Nathan?
De fapt, am câteva piste,
și fiul tău tocmai a legat bucata de calendar al mareelor pe care am găsit-o
pe cadavrul lui Lester de...
Calendarul mareelor...
Mesajele tale și-au atins scopul, nu-i așa?
Poți merge pe plajă Edgewater la cules de scoici, când crește mareea?
Depinde de cât de mult îți poți ține respirația.
M-ai mințit, Conrad. Știu că n-ai cules scoici.
Mă face să cred că ai fost pe stânca aia cu Lester.
Nu înțelegi.
Înțeleg că m-ai mințit, ai pus-o pe Marion să mă mintă, ai avut destule motive
- să-l ucizi pe omul care te-a ruinat. - Păstrează distanța.
- Cum l-ai aruncat așa departe de stâncă? - Te rog,
- stai departe. - Agent Parker, lasă-l în pace.
- Stai departe... - Spune-mi!
- Stai departe de mine! - Marion, ascultă-mă!
- Nu mișca! - A fost un accident, n-am vrut.
- Ce anume, mai exact? - Să-l ucid pe Jonas Lester!
Ce caută aici? Nu contează, pot bănui.
- Ce ți s-a întâmplat? - N-o să crezi când îți voi spune.
Dă-i drumul lui Duke. Conrad e tipul nostru.
Nu cred.
Tipul tău a mărturisit?
Nu. N-a mărturisit.
Conrad?
- Spui că tu ai făcut asta? - Da, Nathan. Asta spun.
Mulțumesc, dle.
- Pot pleca acum? - Stai jos.
Conrad, vino cu mine.
Știu că nu tu l-ai ucis pe Lester.
Asta-i fantastic. Dau primul rând.
Mai știu și că Nathan are dreptate,
și că l-ai văzut pe Lester.
Bine, uite care-i treaba. Am o regulă.
De fapt e mai mult o linie călăuzitoare, dar...
Nu vorbesc cu polițiștii.
Chiar și cu polițiști pe care îi plac.
Am putea avea agent de vama repartizat pentru tine...
și numai pentru tine.
Ce înseamnă cifrele astea?
Frumoasă poză.
Cred că niște scuze de la Nathan
m-ar putea ajuta să-mi amintesc.
Bine. Îmi cer scuze.
Pentru?
- Nu întinde coarda. - Uite.
Lester voia să-l duc în Canada.
- Da? - Da. Dar să ajut
- condamnați evadați, nu-i pe lista mea. - 2-5-7-8.
e un număr parțial de telefon? Număr de asigurare socială?
Lester căuta un vas.
Poate că-i un număr de înregistrare.
- Vrei să-mi fie mai ușor? - Nu.
Adică, nu în particular.
Bine. Șeful portului ne va spune restul.
Te superi dacă te descurci singur?
- Chiar crezi povestea lui Conrad? - Nathan,
ce i s-a întâmplat lui Lester, mi s-a întâmplat și mie, bine?
M-a... m-a aruncat în stradă.
Te-a aruncat pe stradă?
Ascultă. Nici măcar nu încep să explic, în regulă?
Dar s-a întâmplat, și mi s-a întâmplat mie.
Știu că sună nebunește, dar...
nici măcar nu-mi vine să cred c-o spun.
Nici eu nu pot să cred.
Deci ce ar trebui să fac?
Să mă prefac că nu s-a întâmplat? Ce fel de polițist face asta?
Știi cum vă sună asta în depoziția ca martor.
Ascultă. Știu că nu am toate faptele,
și că încerc să-mi dau seama. Așa că o să continui
să lucrez la povestea lui Conrad, și tu verifici docurile.
Scuzați-mă...
Adică... întâi o să mă lăsați să plec, da?
Nu.
Ce-i asta?
Asta înseamnă 1.000 de metri pătrați pe State Street din Santa Barbara.
Dumnezeule!
Dacă putem da avansul,
am putea sorbi Margaritas, înainte să-ți dai seama.
Ce spui? Ce spui?
Da, cred că ar fi timpul.
Da.
Noi i-am dat astea lui Nathan, știi?
Sunt un fel de... arome.
Nu-s nici pe gustul nostru.
Dar când ai doar 4 simțuri, scoți ce poți din ele.
- Avem un mic cadou pentru tine. - Vince, liniștește-te.
Nu-i un cățeluș. Poftim.
De asta am crezut că te recunosc.
Am găsit-o în arhiva ziarului nostru
de acum 27 de ani.
Cine e?
Am sperat că tu să ne poți spune.
Ai familia pe aici?
Nu am familie nicăieri.
Tot îți mai pui întrebări despre ceata aia?
Despre mai multe, decât despre ceață.
Conrad Brower a apărut vreodată în ziar?
E destul de simplu de verificat în arhivă dacă ți-aș putea folosi computerul.
Da! Dă-i drumul.
- Impresionant. - Ar trebui să-l vezi folosind Google.
Ești amuzant.
Conrad Bower. Vreun context anume?
Vremea.
Îmi place cum gândește fata asta.
Nimic despre Conrad, doar chestia obișnuită cu eroul de război.
Un articol foarte frumos scris despre eroul de război.
Evident. El l-a scris.
Au apărut totuși și rezultatele tale despre vreme.
Ăsta-i interviul pe care l-a făcut Harold cu familia Hastings
în 1956, chiar după ce s-au mutat aici
- din Caleri, Georgia. - 1956?
Au fost singurii supraviețuitori ai unei serii ciudate de furtuni
ce le-a distrus orașul natal. Fiica era o javră.
- Dave! - Păi, a fost.
- A fost o binecuvântare când a murit. - Nepoata totuși, e drăguță.
- Băieți. - Trebuie să fi fost familia Caldwell.
- Caldwell? Vrei să spui Marion Caldwell? - Da.
Am urmărit numărul ăsta. Duke l-a trimis pe Lester
- la alt vas. - Ce ai aflat?
Situația financiară a lui Marion Caldwell. Lester s-a întors în Haven pentru banii ei.
Mai ales, pentru cele 2 milioane de dolari
- pe care mama sa i-a lăsat. - Se potrivește.
Ne-am înșelat. Marion nu-l proteja pe Conrad.
Conrad a protejat-o tot timpul pe ea.
- Cred că Marion a fost pe stânca aia cu el. - Are sens.
Lester a avut un partener.
- Avea aceste informații despre Marion... - De la Ted.
Alo?
- Marion? Sunt Audrey Parker. - Agent Parker, îmi pare rău,
dar nu pot vorbi acum.
Marion, ascultă-mă. Știu că ai fost pe stânca aia cu Lester.
- De unde știi? - Nu contează.
Lester voia moștenirea ta.
- Nu înțeleg. - Marion, el lucra cu Ted.
Ce? Nu. Nu cred asta.
Ce făceai acolo în acea noapte?
Trebuia să mă duc să mă întâlnesc cu Ted, să ne uităm la stele...
dar n-a apărut.
Da. Ted te-a adus acolo și Lester se ocupa de restul.
Nu. Nu...
I-ai dat de curând acces lui Ted la banii tăi?
Depozitul.
Transfer complet, 2.120.000 $. Sold, 0.
Marion?
Trebuie să plec.
Acum!
Nu... Marion, stai!
Alo?
Marion!
Alo?
Nathan? Marion se duce după Ted, și ea nu știe
de ce este în stare. L-ar putea răni pe el,
și mulți alți oameni nevinovați.
Cum ai s-o găsești? Ar putea fi oriunde.
Știu exact unde se duce.
- Ted! - Marion!
- Unde te duci? - Plec într-o scurtă călătorie de afaceri.
Serios? Cu trei valize? Și cu toți banii mei?
Marion, nu e așa cum pare!
Toate au fost numai minciuni, nu-i așa?
- Nu m-ai iubit niciodată! - Marion, te rog!
- Marion... - Nu!
Marion, n-am făcut nimic... să te rănesc!
Mincinosule!
Marion... plec acum.
Marion! Îmi pare rău!
Ești un mincinos!
Marion.
Asta nu te privește pe tine!
Uită-te în jurul tău, Marion! Astea toate, ești tu.
Marion. Ascultă-mă.
Ai rănit oameni și vei continua
să rănești oamenii. Vântul care l-a ucis
pe Lester, ceața? Grindina?
Toate astea, tu le faci.
Trebuie să faci să înceteze.
Uită.
Uită, pur și simplu.
Știu. Știu.
E în regulă. E bine.
Știu.
- Ai reparat mașina. - Hertz îmi va sări în cap.
Când erai sus la Tuiw...
- Tuwiuwok. Înseamnă... - Raiul.
Tot numele înseamnă, "Raiul orfanilor lui Dumnezeu."
- Orfani? - Da. Oamenilor le-a plăcut mai mult Haven.
Da, bănuiesc că da.
Oricum, știu de ce erai acolo sus în noaptea aceea.
Ca să am grijă de Marion.
Mereu am avut. Nu am avut încredere în Ted, cât să-l alung.
Sau... poate că... o iubești?
- E timpul să faci pasul, Conrad. - Cum anume?
Aș putea-o băga în pușcărie, dar ce ar rezolva?
Dacă Marion își scapă din nou de sub control emoțiile,
mulți oameni pot fi răniți.
Numai noi trei știm ce poate face,
dar numai unul dintre noi are o șansă reală de a o face fericită.
Are nevoie de cineva să aibe grijă de ea.
Și cel mai important, de calm.
Ar fi trebuit să te ascult.
E în regulă. Nu-s sigur că eu m-aș fi ascultat.
Nu voi mai face greșeala asta din nou.
Îmi pare rău. Perimetrul.
Știu.
Crini și liliac.
Ești un om ciudat, detective.
Ce-ți face umărul?
E în regulă.
Tipul dur.
Ai strâns amănuntele despre Lester?
El și cu Ted au lucrat de la început.
Apoi Lester a fost ridicat pentru violarea eliberării condiționate, apoi a evadat
- ca Ted să nu plece cu partea lui. - Cum se împacă Marion cu astea?
E tot ancorată de ideea
- că ea afectează vremea. - Tot mai crezi asta?
Și tu tot nu crezi?
Când ai eliminat totul, trebuie să accepți ce rămâne.
Bănuiesc că nu-s pregătit încă să elimin totul.
Știu poza aia.
Da?
Uciderea pustiului din Colorado.
Șeful s-a ocupat de caz.
Nu l-a rezolvat niciodată, și îi reamintesc ori de câte ori pot.
Șeful?
Adică tatăl tău?
Adică, Șeful.
Pot s-o văd?
Seamănă cu tine.
Da.
Da, știu.
Ce crezi? Ea e mama ta?
Mătușa ta?
Chiar... nu știu.
Știi, ceilalți copii pe care îi știam visau că părinții lor
vor veni și îi vor cere, și vor deveni
vedete rock.
Dar eu, am visat doar că...
știi, nu contează.
E prea târziu să te oprești acum.
Am visat că mama va veni într-un autobuz mare,
și va salva fiecare copil din toate orfelinatele
din lume și îi va duce acasă.
S-ar putea să fie o idee bună să-l uiți.
Da, aș vrea să pot.
- Howard. - Șefule.
Știi de concediul pe care nu l-am luat niciodată?
Am nevoie de câteva săptămâni.
E ceva ce trebuie să cercetez.
Nicio problemă. Îl meriți.
Ea rămâne.
Poate te poate ajuta cu problemele tale.
Traducerea: Dorula/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Transcript: www.addic7ed.ro